- Jag behöver ett sjukhus. - Ni kidnappade mig.
De släpper dig aldrig. Du är nyckeln, Abby.
- Kan inte andas. - Vi borde återinfektera henne.
De gör dig sjuk igen och sedan lämnar de dig att dö!
- Om de andra visste att ni var här. - Säg inte vad jag ska göra!
Jag trodde du var död.
Du stannar inte, inte med oss.
- Tom var en hjälte igår. - Han dödade en man med berått mod.
Tror ni att ni överlever utan den här och utan mig? Försök.
Text och översättning: Ztockis
För att hjälpa dig kompensera för blodet vi har tagit.
Nej.
Jag vill träffa Whitaker. Låt mig tala med Whitaker!
- Håll ner henne. - Nej! Nej, låt mig vara!
Nu kommer du att känna ett stick.
Hon kom inte igenom skinnet.
När jag destillerat anti-serumet från hennes blod,
måste jag injicera en kontrollgrupp och sen utsätta dem för infektionen.
- Jag behöver test personer. - Jag ser till att du får dem.
Blir viruset värre för henne den andra gången?
Vi vet inte hur det blir.
Ingen har överlevt för att bli infekterad igen.
Ingen vill lämna. Men det finns ingen mat, inget vatten, inga alternativ.
- Vi måste ut ur staden. - Du borde inte ge upp om, Abby.
Vi har letat igenom den här stinkande, ruttna staden i tio dagar.
Abby är borta, och att vi stannar här och dör ändrar inte på det.
- Du har redan gett upp. - Jag är ledsen, med du är bara ett barn.
Jag är ledsen att världen har blivit skit.
Men ursäkter hjälper inte. Vi måste ändå överleva.
Du är inte chef. Ingen satte dig att bestämma.
Tom ville hitta dom. Han ville bekämpa dom.
Vore det inte för Tom, så vore du död.
Men du lät Greg göra sig av med han. och nu låter du han glömma bort Abby.
Ursäkta mig. Najid!
Naj... Naj, Vi har letat överallt. Varje dag timme efter timme.
- Vi har gjort allt. - Har ni?
- Hennes kropp börjar reagera på viruset. - Håll mig informerad om utvecklingen.
Lucas. Du skadar dina ögon.
James.
James!
Den bästa killen i hela världen.
Ursäkta... Jag är ledsen.
- Jag kan inte göra det här längre. - Det är klart att du kan.
Jag trodde det skulle bli veckor och det har gått månader.
Och du har lyckats så underbart.
Du är inte här. Du ser mig inte. Jag är så...
Levande. Du och Lucas, ni lever.
Men jag är så desperat.
- Vi kan öka din dos. - Nej, Jag vill inte ha mer medicin.
James, Jag vill komma ut.
Jag bryr mig inte om det är upplopp och brist på mat och folk dör.
- Jag vill ut härifrån. - Du är så modig.
Min modiga flicka. Men det är inte över.
Viruset har inte bränt ut sig och det är starkare än vi trodde.
Tills vi har ett vaccin, kan det vara du. Eller Lucas.
Men vi närmar oss. Jag lovar dig. Närmare än vi någonsin varit.
Du måste bara hålla ut. Du måste lita på mig och hålla ut.
- Det ser rent ut, varför koka det? - Vi vill inte höra dig spy hela natten.
Titta nu.
Paddy är gammal, jag är lat, vi vill att du lär dig så du kan se efter oss.
Jag är törstig.
Plocka upp dem.
Det finns inget mer.
- Cigaretter. - Fungerar inte.
Fungerar nu.
Det är okej. hämta cigaretterna. Han gör inte illa dig.
- Vilken sort? - Du kan välja.
Lever du så här? Slåss för dig själv? Det dödar oss alla till slut.
Lee! Spring! Nu!
Lee! Spring! Iväg härifrån! Spring! Spring!
- Spring! - Ssh!
Låt mig vara!
Blunda.
Inte tjuvtitta.
Hallå?
Åh! Tom!
Du borde inte vara ute själv, det finns en del typer här.
Skulle det vara kul?
Jag köpte en present till dig.
Har du saknat mig?
Kom ni undan?
Jag trodde att jag skulle bli själv.
Var är Paddy?
Nej!
Han räddade mig.
Killar.
Jag trodde jag sa att du skulle hålla dig undan.
Mat. Vatten. Och jag såg något som kan leda oss till Abby.
"PSJ" På sidan på bussen.
Jag känner till det. Jag vet.
Ny antibiotika, tillverkad av PSJ Läkemedel.
- Och det finns en adress. - Okej, låt oss hämta Abby.
Du ska ingenstans. Det är för farligt.
Naj, Du är en börda. Du också, med ett hål i bröstet.
Han har rätt, din skada är inte läkt. stöter vi på problem och dina stygn ryker
så kan du dö, och jag har ingenting. Inga instrument, inga droger, inget.
Jag kan inte gå igenom det igen, även om du kan.
Jag orsakade inte det här.
Men jag dog nästan av att rädda dig. Du är skyldig mig att hålla dig vid liv.
Ta Land Rovern. Najid och jag väntar här.
- Nej! - Sluta.
Abby kom efter mig. Hon ville att vi skulle hålla ihop.
- Vi borde dela upp Tom's mat. - Tom är ingen del i det här.
Vi kan argumentera hela dan om det eller så kan vi leta reda på Abby.
Är du okej? Du verkar lite...
Jag är hungrig, kall, och jag tror att jag börjar lukta.
Vilket av dom vill du prata om?
- Al. - Ja?
Jag vill inte argumentera. Jag vill bara säga... var försiktig.
Naj, Jag är en fegis, jag är alltid försiktig.
- Jag vill inte att något händer. - Jag vet. Jag vet.
Åh... Du är en plåga. Men du är ingen börda.
Det här är adressen, men var är bussarna?
Det är här.
"PSJ Kundcenter. 23e våningen."
- Vet vi egentligen vad vi letar efter? - Något som hjälper oss att hitta Abby.
Har inte använt sprit, droger, snabbmat. varför är jag så ur form?
Det är du inte. Du är svag på grund av näringsbrist, det är vi alla.
- Svälter vi? - Inte än.
Skulle vi veta det?
Så länge vi känner av hunger och törst, då är vi troligen okej.
Tja, det var ju tröstande.
Ledsen.
Greg!
Nej! Nej, snälla! snälla, nej! Nej! Snälla!
Inte igen, snälla. snälla.
Vatten-renings tabletter. Vi har inte alltid tid att koka det.
- Även om det ser rent ut... - Hur lång tid tar det?
- Att rena vattnet? - Att hitta Abby.
- Jag ställde en fråga. - Jag vet. Men jag har inget svar.
- Tror du inte att dom hittar henne. - Det sa jag inte.
Bara för att du inte kunde rädda henne innebär det inte att någon annan kan det.
Du kanske har rätt, Naj, hon kanske bara leker kurragömma med oss.
Naj!
Hej. Här är det.
Rör mig inte! Rör mig inte!
Våga inte röra mig!
Släpp den! Jag sa släpp den!
Ge dig iväg.
Vänta!
Ta kniven! Ta den!
Lämna den inte. Du behöver den! Du behöver den!
Du borde inte ha gjort så. Nu har hon ingenting.
Hon har alltid någonting. Det är inte sten, sax, påse. Vapen vinner alltid.
Jag är tillbaka så fort jag kan, Jag lovar.
- Säg hejdå till pappa. - Ge mig en puss?
Pussar med sylt! Min favorit.
Kom ihåg... Det här kommer inte att vara för evigt.
Se på dig. Du är full med sylt.
Mamma!
Mamma är här. Mamma är här.
Vad leker vi med?
Hallå
Vänta. Jag ska inte skada dig.
- Du knäckte nästan min näsa. - Du tog min väska.
Blöder det fortfarande?
Jag vet inte.
- Här. - Tack.
Vem är Abby? Jag ser hennes namn överallt. Vad hände?
De tog henne. Det var dessa människor.
Jag skulle ha stoppat dem, men jag var inte där.
- Dom i den svarta bussen? - Känner du till dom?
- Jag vet att dom tar folk. - Varför? - Jag vet inte.
- Mat? - Sällan!. - Det kan vara så. - Sällan!
- Vad då? varför tar de dom då? - Jag vet inte. - Gå inte.
Ursäkta att jag försökte ta dina saker. Vi hade egen mat den blev stulen.
De låter mig inte leta efter henne.
Men jag är den enda som tror att vi kan hitta henne.
Dom är så rädda, de vuxna eller hur, att något ska hända oss
Och sen när något verkligen händer, så händer det dom.
Jag måste gå nu.
Åh här, så slipper du gå in i husen.
Tack.
- Jag kan möta dig här igen, om du vill. - Ja, imorgon?
- Ja. Hejdå. - Hejdå.
- Jarek. - Lee?
Jag vet vem som har våra saker.
Jag har hittat något.
PSJ egendom... tillverknings baser, administration...
5,km härifrån finns det en R&D anläggning.
- Kanske dit de tog Abby. - Vad är R&D?
Forskning och utveckling. Ett labb. Inget vanligt,
En biosäker anläggning för forskning om infektionssjukdomar.
Vi tar en titt.
Man kan tro att det är lättare att gå ner
men benen värker fortfarande av att ha gått upp.
Fin pojke. Sovdags.
Bara tio våningar kvar.
Är du okej? Låt oss få lite luft.
- Okej. - Andas bara.
Okej. Vi sätter oss i några minuter.
Killar?
Du måste skämta.
Du är den första personen jag sett på länge.
Jag kan inte höra dig.
Jag borde inte vara här. Jag ville bara...
Snälla. De injicerade mig med något. Jag är så. så...
Jag är ledsen, Jag vet inte... Jag jobbar inte här.
- Tog dom dig också? Du måste härifrån. - Jag förstår inte.
- Vi måste fly. - Jag måste tillbaka till min son.
Har du en son? Du får inte stanna här med han, de skadar er.
De arbetar på ett botemedel, ett vaccin.
Jag är botemedlet. Jag är vaccinet.
Jag har varit här så länge, dagar och dagar och dagar.
Kom du från utsidan?
Är det sant att viruset inte är borta, att folk fortfarande dör?
Vilket folk? Det finns inget folk.
- Har regeringen mist kontrollen? - Det finns ingen regering.
Det finns ingenting.
Det finns ingen kvar.
Nej. Nej.
- Det kan inte stämma. - Jag hade också en son.
Nej, gå inte. Snälla gå inte.
Snälla.
Snälla, öppna dörren!
Hjälp oss någon.
Hur långt ska vi egentligen i kväll? Vi kanske bara skulle, äta.
Vad?
Vi har inte ens energi att gå nerför trapporna, tänk om vi måste slåss?
- Eller springa? - Ja? Men Abby då?
Vi är ingen nytta för henne så här. Se på Anya. Hon kan knappt stå upp.
- Jag är okej. Jag... - Här.
Jag är okej.
Okej. Vi äter. Vi tillbringar natten här.
Jag gör det.
- Jag är ledsen att jag förlorade humöret. - Det är okej.
Jag bryr mig om Abby, lika mycket som du. Men stannar vi här så dör vi förr eller senare.
Och det hade hon inte velat, eller hur?
- Så vad gör du där ute hela dagarna? - Skriver Abbys namn överallt.
Om hon ser ett tecken, Så vet hon var hon kan hitta oss.
Det är brilljant tänkt.
Naj,du är gammal nog känna ditt sinne,
så vill du stanna här och vänta på Abby så står jag inte ivägen.
Ha inte för höga förhoppningar.
- Du tror inte att dom hittar henne. - De kanske gör det. Jag hoppas det.
- Men om inte... - Så forsätter vi leta, eller hur?
- Jag har varit orolig för dig. - Det behöver du inte, jag är okej.
- Får jag fråga en sak? - Självklart.
Det du sa om ett vaccin, att ni närmar er...
Det är sant, eller hur?
Jag lovar.
Hur? Hur ska ni hitta det?
Vi utvecklar det syntetiskt i labbet Alla här är hängivna att hitta ett bot.
- Men hur ska ni veta att det fungerar? - Vi testar det.
Så ni testar det inte nu?
- Varför frågar du det? - Inget. Jag tänkte...
självklart testar vi det inte nu. Hur skulle vi kunna det?
Du borde vila mer. Du ser så trött ut.
Vem rapporterar du till, James? Vem ansvarig över allt det här?
Jag håller myndigheterna informerade. Vårt arbete mycket viktigt för dem.
- Myndigheterna? Du menar regeringen? - Ja, naturligtvis.
Jag kunde inte göra något av det här utan dig, Jill. Du och Lucas...
... det är er det handlar om.
Låt oss vila. Vi går till forskningsplatsen i morgon.
Du tackade mig aldrig för presenten.
Tack.
Vad?
Överallt vi går, den där, pekandes i någons ansikte med ditt finger på avtryckaren.
Någon måste skita ner sina händer så folk som du inte behöver det.
Varje gång jag ser på den ser jag bara blod och ben
och vävnad så uppriven att jag inte kan säga vad som funnits där.
Och jag är den man förväntar sig att allt sätta ihop allt.
Jag försöker bara att se efter oss. Tror du jag använder den för skojs skull?
Jag vet inte vad du gör, Tom. Jag vet inte vad du har gjort.
Jag vet ingenting om dig.
Du har uppenbarligen tänkt på det.
Kom igen. Vad är det? Vad är det du vill veta?
Vad har jag gjort?
Allt.
Allt som kommer upp i mitt huvud.
Ibland tror jag att du har gjort allt.
Och?
Gör det någon skillnad?
Sarah. Sarah, Vad gör du?
- Jag tar tillbaka den innan Tom vaknar. - Tillbaka vad?
- Rör mig inte! - Okej.
- Ursäkta. Säg bara vart du ska. - Till Johnson.
Mannen med gräv utrustningen, varför?
på grund av vad Anya sa om det här,
hur det sliter isär någon så du inte vet vad som sker längre.
Men det var så du fick ut oss. Han hjälpte oss. Hans hjälp räddade oss.
Ja, och han fick mig att betala.
- Jag är ledsen. - Jag vill inte att du är ledsen.
- Jag vill att du flyttar på dig. - Gör det inte!
Han sa, "Vi bör göra det igen någon gång."
Som om det var en date.
Som om att jag grät och försökte få bort han, var normalt.
Säger du att han inte förtjänar det?
Det spelar ingen roll. Du kommer inte i närheten av han.
Tror du att han tillåter dig att komma i närheten med den där?
Jag trodde han skulle sova
- Om du gör det, så blir du skadad. - Jag kan fortfarande känna hans lukt.
Och vi kan skadas när vi kommer efter dig.
- Ingen skulle komma efter mig. - Jag skulle. Jag skulle.
Det skulle bli en blodig katastrof.
Nu snälla. Jag lovade Najid att jag skulle vara försiktig.
- Kan du göra mig en tjänst? - Okej. Ge mig vapnet först.
Jag tror ingen kommer att komma in och besvära dig,
Särskilt inte att ta vattnet.
Det är min ranson. Det finns inget som säger att det måste drickas.
Sa jag nått?
- Åh, Det måste vara kallt. - Riktigt, riktigt kallt.
Sarah.
Du har lite tvål, där
Det börjar bli sent, jag väcker de andra.
- Hur ska du kunna köra? - Det ska jag inte.
Hade jag vetat att det skulle vara så kul för dig, skulle jag blivit skjuten tidigare.
Stopp. Stopp.
Okej, stopp. Stopp, stopp.
Okej, broms och koppling tillsammans. Annars var det bra.
Starta upp den igen jag ska bara se till...
Backa tillbaka, Najid.
Till baksidan.
Där. Kom igen!
Kom igen, Najid!
Okej. Ut. Kom igen!
- Våra grejer? - De är för många att slåss emot.
Okej, Okej.
Ser du det?
- Jag hittade det. - Bra, det betyder att vi är på rätt plats.
Men vi har fått tillbaka det. vi kan gå.
Vi överlevde sjukdomen, men vi kommer inte att överleva såna män.
rovdjur, vampyrer.
De kommer att döda oss till slut. Så vi tar dom först.
Där! Shift! Gå!
Kom igen!
- Jag kan köra om du är trött. - Nej. Jag är okej.
Tack för att du ser efter mig.
Har vi vad vi behöver?
Ja, hennes blod simmar i antikroppar. Hon är extraordinär.
Döden inträffar normalt 12 till 48 timmar efter de första symptomen.
Hon utvecklade det för tio timmar sen och hon är redan igenom det värsta.
Det verkar som om ju oftare hon exponeras,
Ju fortare och intensivare är framfarten av sjukdomen.
Även om vi aldrig hittar ett vaccin, kunde vi...
Kunde vi göra nog med antiserum för flera år genom att återinfektera henne.
Men hennes lidande skulle vara outhärdlig.
Det kanske vore humanare om vi höll henne i coma.
ingen känsel, ingen förnimmelse.
Oavsett vad uppgiften kräver av oss, kan vi inte förlora vår mänsklighet.
Och vad vore poängen med det hela?
Är det sant det du sa... att alla är döda?
Jag är ledsen.
- Vad hette din son? - Peter.
- Nej, jag är sjuk. Var inte nära mig. - Jag gör mitt bästa för att distrahera dem.
- Vad heter du? - Jill.
Spring nu!
Hallå! Hallå!
Här är det.
jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
jag är Jill Whitaker. Jag vill träffa min man.
- Tillbaka, nu! - Jag är Jill Whitaker jag vill träffa...
- Jill? - James!
Hur tar vi oss in? Ska vi bara ramma grindarna?
- Det måste finnas en annan ingång. - Det är ingen, stället är som en fästning.
Där borta!
Det är låst.
- Klara? - Gå.
- Det finns inget här. - Det är helt öde.
Vi är på fel ställe.
Bussarna, helikoptern... Jag vill ha ut alla att leta.
Åh, Jill, vad har du gjort?
Hitta henne.
Du ljög för oss. Jag hade en mor.
Jag hade en bror. Du såg han en gång.
Vi kanske inte alltid förstår varför saker måste vara som de är.
När det hände, så ringde jag dem.
Jag sa åt dem att ta alvedon och gå till sängs.
Vi gör vad vi måste för en större sak.
Karantän, tills vi vet att du är säker.
Hur kunde du komma hem till mig och Lucas från det här?
Hur kunde du röra han? Hur kunde du pussa han
Om inte jag gjorde det, vem skulle göra det? Vem skulle vara jag, om man fått välja?
- Jag skulle det inte. - Vem rapporterar du till, James?
Vem är det? Säg mig sanningen.
Alla dessa frågor nu.
Du har endast sett det du velat se, därför att du ville leva.
Nu, om du vetat sanningen, tror du att det hade gjort någon skillnad?
Ja.
Ja, Ja, Ja!
Vänta! Lucas då?
Jag måste vara där när han vaknar. Han blir rädd.
- Jag tar hand om han, jag lovar. - Lucas! Lucas!
- Någonting? - De kanske kom undan.
- Nej, han är fortfarande här. - Vi har inte sett han, bara de andra två.
Vad han gjorde mot oss... tror du vi är dom enda?
Tror du han slutar när han fått tillräckligt?
Hans vänner, de äter vad schakalen ger dem.
Sprid er och hitta dem.
Om vi är tysta så vet de inte att vi är här. Vi kan låsa dörren.
Greg! Greg!
Jag slog han, men jag tror inte att han följde efter.
Fortsätt.
I grevens tid. Innan,
du lärde mig köra, respektera mig,
Sa att jag var gammal nog att vänta på Abby.
Ja... Jag ljög om Abby. Jag skulle inte ha låtit dig stanna.
Vad hade du tänkt göra? Tvingat mig?
Bundit dig, knockat dig, lagt dig bak i Land Rovern.
Jag skulle inte stå ut att förlora nån mer.
Jag ska ställa dig en fråga... och ger du ifrån dig ett ljud
annat än svaret på den, bryter jag nacken av dig. Förstår du?
Varför är ni här? Varför lämnar ni oss inte ifred?
- Var gömmer han sig? - Vem?
Killen med vapnet. Killen som rånade oss.
Ni har mat som han tog från oss. ni har sakerna han stal!
Det är Price.
Vi visste inte att han stulit det. Jag svär, jag svär vi visste inte.
Snälla. Jag ljuger inte för dig.
Lee!
Snälla. någon skadade han. Han kan inte slåss, men jag kan.
Är inte saker hemska nog ändå?
Snälla. Jag ljuger inte. Det vet du.
Det är... Det är inget här.
Du hade rätt... den jäveln måste ha kommit undan.
Vad är det som händer här? Naj!
Hallå! Låt han vara!
Bort från han! Sluta sparka han!
Bort från han eller så skjuter jag.
Du ser? Vapen vinner alltid.
Maten från Tom, det var deras. Han stal den.
Ni hittade inte Abby. Ni hittade henne inte!
Vad han nu stal från er, Ta det och gå.
Vart ska du?
Jag måste hitta Abby.
De kommer att lämna staden, men jag vet att hon återvänder hit.
Du kan stanna hos oss... om du vill.
Jag måste få dem att göra det rätta.
- Jag borde gå. - Jag är ledsen för din näsa.
Lee, Kom igen.
Ge dig iväg nu.
Nej. Vad tror du att han skulle göra i staden på egen hand?
- Vad skulle någon av oss göra? - Det finns regler.
Antingen lever han efter dom eller så går han.
Jag kan leva efter regler.
Från och med nu, få den här ur min åsyn eller så går jag.
Inga patroner.
- Var är Najid? - Var är han?
vad vill du göra, James?
Vi hittade henne förut. Vi hittar henne igen.
Det är jag säker på. Båda vet vad som står på spel.
Vår livsstil inte är hållbar för alltid.
Hittills har vi haft tur... lyckat och arbetsamt,
vi har hållit viruset i schack.
Men ett misstag och allt vi arbetat för är förlorat.
Hitta Abby Grant, James, och gör det snart.
- Är du gift, Mr Landry? - Våra privatliv är inte viktiga, James.
Det vet du.
Du lovade mig ett vaccin. Gör mig inte besviken.
Åh, Gud.
Naj!
Han måste vara här någonstans.
Åh, Gud.
Najid!
Ni hittade inte Abby! Jag sa ju, Jag sa ju och Jag sa ju,
Men ni lyssnade inte. Jag åker inte utan henne.
Okej, kom ner så pratar vi om det.
Nej, Greg tänker binda mig och slänga mig i rovern.
Var inte dum, Naj.
Kom igen. Jag tror ingen tror att det hade gått så långt.
Okej, men jag hade aldrig berättat det?
- Najid! - Jag lyssnar inte!
Naj, kom igen! Du kan inte stanna där hela natten.
Jag är här!
Abby, här uppe!
Abby!
- Hjälpa mig! Ni måste gömma mig! - Du är säker nu. Du är hemma.
Nej, Jag... Jag blir aldrig säker.
De slutar aldrig leta.
- Rör på dig! - Tom är borta.
De tog han till Samantha för rättegång.
Våld är onödigt.
Du blinkade.
Varför försvarar du han inte?
- Vad satt du inne för? - Våldtäckt?
- Tidigare brott räknas inte. - Mord?
- Låt han gå! - Släpp det.
Text och översättning: Ztockis